www.HoundDawgs.org
Hur lär man känna det okännbara?
Vilka förmågor måste man besitta?
Upptäckten att valolja kunde lysa upp våra städer på helt nya sätt-
-skapade efterfrågan världen över.
Det drev människan att våga sig allt längre ut på okända vatten.
Vi känner inte till deras djup...
...ej heller vilka varelser som lever där.
Vidunder.
Är de verkliga?
Eller ska historierna bara inge respekt för havets mörka hemligheter?
ÖN NANTUCKET I MASSACHUSETTS FEBRUARI 1850
Frågan plågar mig och lockar mig på samma gång.
Därför anhåller jag nu återigen om ett möte.
Ett samtal med er skulle vara till stor hjälp med romanen jag avser skriva.
En roman med titeln "Moby Dick".
Jag hoppas att ni vill överväga mitt erbjudande.
Det okända.
Det är dit min fantasi längtar.
Frågan lämnar mig ingen ro.
Hur lär man känna det okännbara?
Högaktningsfullt, Herman Melville.
Vi har stängt. Inga gäster efter klockan åtta.
Ni kom.
Det är någon som söker dig, käraste.
Tom Nickerson?
- Herman Melville. - Vi fick ert brev.
Ni är antingen desperat eller dåraktig som åker hela vägen till Nantucket.
Erbjudandet kvarstår.
Tre månaders logi mot en enda natts samtal.
Det är allt jag äger och har. Men jag ser det som en investering.
Jag vill att ni berättar vad som hände med Essex.
Vad tror ni själv?
Det ryktas att Essex...
Vad vill ni? Vad är det för historia ni vill höra?
Den om valen.
Essex gick på grund. Det gjordes en utredning.
Jag tror inte att utredningen var sanningsenlig.
Ut härifrån.
Ni är den sista överlevande, sir. Vem ska berätta om inte ni?
Hörde ni inte vad jag sa? Försvinn. Genast.
- Gå inte. Snälla ni... - Han vill inte prata.
Jag har inte åkt hela vägen hit för att bli förödmjukad.
Han pratar inte om Essex med mig, inte med någon.
Det har han aldrig gjort.
Han plågas svårt.
Hans själ lider hemska kval...
...och är i behov av bekännelse.
Snälla, låt mig tala med honom.
Kära du...
Det skulle göra dig gott att prata med honom.
Nej.
Lyssna noga nu.
Vem håller ihop det här stället medan du super ihjäl dig?
Du ska tala med honom så länge som krävs för att behålla pengarna.
Du vet ju vår belägenhet, Thomas.
Bara så länge som krävs.
Jag hämtar whisky.
Jag nämnde inte i mitt brev
att jag var valfångare en gång.
Bara en resa, menar jag.
- Gröngöling. -Då har ni sett allt...
Min hustru har läst era böcker.
Hon tyckte om dem.
Det gläder mig.
De har sålt bra.
Den här historien kan nog överträffa min första roman, och den gick rätt bra.
Ytterligare en skepparhistoria?
Har ni läst Hawthorne, mr Melville?
Där har vi en författare... En stor författare.
Ja.
Men han är inte här. Det är jag.
Jag har mina skäl.
Jag ska berätta om Essex. Ni blir troligen besviken.
Men vartenda ord är sant.
Historien om Essex... är historien om två män.
Kapten George Pollard...
...och hans förstestyrman:
Owen Chase.
Owen? Du får inte komma för sent.
Jag hinner. Vi kan väl inte låta vår dotter sova under ett läckande tak?
Varför tror du att det är en flicka?
Hon ska påminna mig om
varför jag älskar dig när du trilskas.
Om det blir en dotter kommer hon att likna dig.
Blond och fast besluten att erövra världen.
Imorgon byter du väl kavajen mot kaptensuniform?
Vi får äntligen flytta till ett boställe som anstår dig.
Jag behöver inte något hus i stan med inskränkta grannar.
Vi får plats här alla tre.
Ibland är din välvilja och godmodighet helt olidlig.
Iväg och få din kaptensgrad.
- Får jag ett bud? - 1,90.
- 1 000 gallon uppe i två dollar! - Jag tar 40 andelar.
Här borta!
Criterion är tillbaka med ett präktigt byte - 1 600 fat.
Nytt rekord. 50 pund för valrav på Londonbörsen.
Gratulerar.
- God morgon, mr Chase. - Mr Mason.
Stig på.
Min kompanjon - Benjamin Fuller.
- God morgon, sir. - Slå er ner.
Mr Chase... Ni vet väl hur nöjda vi är med allt ni har gjort för oss?
Tack ska ni ha, sir.
Ett av våra fartyg - Essex-
- har precis genomgått en kostsam upprustning och är redo för avsegling.
Med tanke på den stora investeringen vill vi veta att hon är i goda händer.
Därmed har vi det stora nöjet att erbjuda er en tjänst ombord.
Som förstestyrman.
Förstestyrman?
Ni lovade mig en kaptenstjänst efter min senaste resa-
-då jag kom hem med 1 500 fat.
Minns ni? Ni gav mig ert ord.
Det löftet måste skjutas på framtiden.
Liksom alla andra har vi haft hårda tider.
Nantucket är nu världsledande.
Och så ska det förbli.
Det är inte rätt tid att experimentera.
Essex befälhavare blir George Pollard.
Han tillhör en ansedd valfångarsläkt.
Hans far råkar också vara vår mecenat.
Blodsband, mr Chase. Ni kan ha hur många resor som helst under västen.
Blodsband väger tyngre.
Blodsband lär inte fylla fartyget med olja, mr Mason.
En kapten måste sätta sig i respekt.
Tänk om han inte lyckas?
Det ska ni se till att han gör.
Adjö, mina herrar.
Jag förstår att ni är besviken, så...
En andel på 1/15.
Det är mer än jag någonsin har betalat en förstestyrman.
Om ni kommer hem med 2 000 fat olja har ni mitt ord på...
...att ni får kaptenstjänst nästa gång.
Ni har gett mig ert ord tidigare, mr Mason.
Nu vill jag ha det skriftligt.
Kapten Pollard.
Vi har haft ett mycket angenämt samtal med mr Chase.
Han är hedrad att få tjänstgöra under ert befäl.
Det gläder mig.
Nu måste jag passa en gröngöling.
Någon Nantucketsprätt född med silversked i mun.
Jag borde ha ratat deras erbjudande.
Varför det? Nu har du det skriftligt.
En lögnares ord är värdelöst även om det sätts på pränt.
Om du var kapten i handelsflottan skulle du inte vara borta i två år.
Det ska jag inte vara.
Ett valfångstfartyg från Bedford återvände efter tre år.
Två män omkom och lastrummet var halvfullt.
De var från Bedford, och de hade inte mig ombord.
Helvete!
Jag ska vara kapten på mitt eget fartyg!
Ett valfångstfartyg.
Fick de bestämma skulle vi aldrig få mer än så här och det får inte ske, Peggy.
Det där är din fars ord, inte dina.
Vad är det för fel på hans ord?
Han hade ambitioner för sig och sin familj.
- Han var en drömmare, Owen. - Ja, det var han.
Han drömde om havet, men män som de satte käppar i hjulet.
Han fick åtminstone se sina barn födas.
Det är det enda jag kan.
Förlåt.
Jag gifte mig med en valfångare.
Du...
Jag är tillbaka innan du vet ordet av. Det svär jag på.
Kom tillbaka, bara.
Lova mig det.
Jag har redan svurit. Ska jag lova nu också?
Jag lovar.
Får jag prata lite med dig, min gosse?
En kapten får aldrig vara en vän. Du är deras befäl.
Glöm aldrig det. Låt dem aldrig glömma det.
Tack, sir.
Din farfars far och några till lade grunden till den här industrin.
Utan oss, utan dig, sänker sig mörkret över världen.
Jag hoppas bli till heder för namnet Pollard.
"O Gud, du skapat har en mäktig val
"Ett sällsamt monster av ofantligt mått
"En styrka utan like har han fått
"Men du, O store Gud, har anbefallt
"Oss dödliga att söka utkomst i
"En jakt som kräver att vi vågar allt
"Och möter besten i krigiskt raseri.
"O Fader, låt ditt härliga ljus
"lysa över dessa män.
"Skänk dem lycka på färden-
"-på det att de må återvända välbehållna och med en rik last-
"-så att Nantucketoljans vita flammor-
"alltjämt må lysa upp våra hem,
"jaga bort synden från stadens gator-
"-och driva de industrins maskiner som bär vår stora nation framåt-
"-allt som den ädla mänskligheten utvecklas.
"I Ditt namn bedja vi."
Vilken månad var det?
Sent på säsongen.
Vårt skepp var ett av de sista som gav sig ut.
Därför fick min vän Barzillai och jag mönstra på.
Jag var 14 år. 14...
Nickerson! Du maskar, pojkvasker. Sätt fart!
Första gången på sjön.
Jag var rädd, men mer rädd för att visa det.
Barzillai var 17.
Vi var föräldralösa, växte upp i hamnområdet.
Vi hade bråttom att bli vuxna.
Vad är det för pinnar de har runt halsen?
Det är valpinnar, Thomas.
Hur får man tag i sådana?
Du måste hugga ihjäl den största besten som någonsin levt på denna jord.
Nickerson, bär grönfodret till mr Bond.
Fort ska det gå.
En dag ska jag ha ett dussin sådana.
Ankarspel klart och segel lossade.
Mr Joy, det är bara halva beställningen.
Att du är ombord kan bara betyda en sak.
Ja, att det finns en person här som vet sanningen om Owen Chase.
Nej, att alla andra skepp var fulla.
Jag är en omvänd man, Owen. Är du det?
Inte har Matthew Joy lagt bort flaskan?
Fullständigt torrlagd.
Har Owen Chase lagt bort sin lynnighet?
From som ett lamm.
Det tror jag när jag ser det.
Och med tanke på vår kapten varar väl fromheten sisådär... ett par dygn?
Lycka till.
- Pollard. George Pollard. - Owen Chase.
- Chase... Det är väl inte ett önamn? - Korrekt.
Och snart är vi långt från ön, så jag kommer att känna mig som hemma.
Jag måste säga att jag blev förvånad. En kapten brukar få välja förstestyrman.
En erfaren kapten, ja.
Ni förstår nog att ägarna vill.
Anförtro sin investering åt riktiga män.
De vill bara vara på den säkra sidan.
Håll ett öga på mig och säg till om jag gör något fel.
Räkna med det, kapten.
Mr Chase, hala kort ankar.
Upp med förseglen!
Ta rodret, mr Lawrence.
Mr Joy, sätt segel.
Cole, Chappel - till mesan.
Sätt förstagsegel och för-och stormärssegel.
- Sätt fart, Nickerson! - Gör klart segel!
Sätt märs-och bramsegel. Lätta ankar.
Sätt bramsegel. Lossa seglen!
Sejsingen har trasslat in sig.
Ta rodret, mr Chappel.
Jag får inte loss seglet!
Sätt fart nu! Varför är inte skoten klara?
Var är mina försegel, mr Ray?
- Hugg i! - Dra, Nickerson!
- Sätt segel, för tusan! - Gud och hela Nantucket ser på.
Ankaret uppe!
Akta huvudet, kapten!
Vad är det?
Sejsingen sitter fast i seglet.
Vi får inte loss det, mr Chase!
Bramseglet sitter fast!
Sejsingen har fastnat!
Vi har inte tillräckligt med segel.
Se upp!
Det är sejsingen, Owen!
Undan!
- Jävlar! - Släpp ner storseglen!
Skota hem!
Bra gjort, mr Chase!
Om vi når Kap Verde på två veckor kan vi hinna till Stilla havet som planerat.
Majs, mr Chase?
Nej tack. Det är jag inte mycket för.
Så märkligt. Jag har hört att er far odlade majs på Cape Cod.
Det stämmer.
Ni kan tro att jag tröttnade på att äta det vareviga dag.
Majs, okra... Bönor också, väl?
Innan han hamnade i fängelse.
- Känner ni till det, mr Joy? - Förlåt?
Visste ni att mr Chase praktiskt taget blev föräldralös när fadern fängslades?
Vi har alla våra anledningar att gå till sjöss.
Vi brukar inte ställa alltför många frågor.
Det kan inte ha varit lätt.
Men Nantuckets stora sjöfararfamilj adopterade er.
Det är inte första gången jag kallas landkrabba eller fastlänning-
- av någon Nantucketbo som vill påminna mig om att jag inte är en i familjen.
Om kapten ursäktar så har jag valbåtar och vakter att fördela.
Nej tack, sir.
- Inte en droppe? - Nej, sir.
Som sagt... Ju färre frågor, desto bättre.
Ta för er!
Får vi den här sörjan första dagen?
Snåla jävlar. Var är köttet?
Vilken grann jänta, mr Chappel.
Sann skönhet inristad i ett valben.
- Får jag känna? - Inte röra.
- Jag trodde att ni var gift. - Det är jag, och där är hon.
Det är hennes näsa i alla fall...
Gratulerar, mina damer.
Bra jobbat med seglen idag... Vilken sorglig samling beckbyxor ni är.
Mr Chappel. Ni är kaptens harpunerare.
Mr Lawrence - ni är min.
Mr Peterson.
Andrestyrmans harpunerare.
Sex man per båt.
Övningarna inleds imorgon vid prick sex glas.
Vi är inte ens ost om Halifax, sir.
Hur var namnet?
Coffin. Henry Coffin.
Han är kaptens kusin.
Jaså, mr Coffin. Tror ni att en val vet om den är ost om Halifax?
Jag vet inte vilka ni är eller hur ni hamnade här.
Vissa av er är säkerligen på flykt från rättvisan.
Det gör inget. Det struntar jag i.
Men i gengäld lever ni nu för en enda sak...
...och det är valolja.
Jag avser fylla våra 2 000 fat och vända hemåt så fort det går.
Så även om vädret är vackert och inga valar siktas-
- ska vi sätta ut båtarna och nöta in allt vi behöver kunna för att fånga en.
Den som maskar får simma hem. Förstått?
Ja, sir.
Gröngöling.
På däck.
Iväg med dig.
Aj, aj, landkrabba.
- Thomas Nickerson, inte sant? - Ja, sir.
Vissa blir sjösjuka i början.
- Snälla, dra upp mig! - Bästa sättet att försonas med Neptunus.
Snälla, hjälp mig upp!
Mår du bättre nu?
Fan också.
Förlåt, sir!
Nu har du något att skriva till mor din om.
Min mor ligger begravd på Smith's Hill.
Min far har också en gravsten.
Han försvann till sjöss innan jag föddes.
Ge mig den där.
Vi är din familj nu, pojk. I nöd och lust.
Mestadels nöd.
Svabba däcket, gosse.
Hundvakten! Ni ska få lära er vad som krävs för att bli valfångare.
Linan ligger fel, Nickerson.
Vi fortsätter tills solen går ner om det ska behövas.
- Lossa stormärsliken! - Harpunerare, gör er klara!
Lossa stormärsliken!
Ni ska kunna varenda millimeter av fartyget innan ni får ledigt.
Ta i nu, Barz.
Fortare, mr Ray.
De är inga gröngölingar längre, mr Chase.
Nu är du sjöman!
Inte illa, mr Ray. Ta in focken!
Lika bra att ni vänjer er. Ni ska slita som djur.
Mr Chase?
Sir?
Sätt ledsegel.
Är det så klokt? Vi närmar oss Golfströmmen. Bäst att hålla fem knop.
Vi ligger två dagar efter.
Vi måste ta igen det om vi ska nyttja passadvindarna.
Sätt ledsegel.
- Sätt ledsegel. Seså! - Gör fast där! Sätt ledsegel!
Till väders, mr Coffin! Kapten vill ha fart.
Trimma skoten, gossar.
Sätt ledsegel på stormärs och storbram. Sätt fart.
Säkra ledsegelfall!
Ledsegelbom klar!
Förmärssegel klart!
- Kapten har satt fart på oss! - Äntligen kommer vi någonvart!
Hon må vara gammal, men än är det krut i henne!
Stormby på styrbords bog. Vi måste reva omedelbart.
Inte så bråttom, mr Chase.
Vi är på väg in i en storm i över åtta knop. Den rör sig ännu fortare.
Männen är veka efter lång tid i land. Låt dem få känna på allvaret nu.
Om vi inte faller av får vi den rakt från sidan.
Mr Chase.
Vi håller kursen.
Mr Lawrence? Håll kursen.
Håller kursen, sir.
Annars tappar vi en halv dag. Vi håller oss i utkanten.
Gud hjälpe oss om inte männen klarar av lite blåst.
- Säkra för hård vind. - Storm på väg, pojkar. Säkra däck.
Dubbla hållare på båtarna!
Vi måste säkra för oväder, mr Bond. Vi är på väg in i en stormby.
- Skalka storluckan! - Det går undan!
Vi måste falla av och länsa undan.
Vi håller kursen, mr Chase.
Mr Lawrence! Håll kursen.
Håller kursen, sir.
Nu kommer vågen! Håll i er!
Reva segel!
Till väders! Lovart, håll i er!
Vi måste ta in seglen!
Håll i dig, Nickerson!
Säkra skoten!
Håll i er!
Vänd henne! Fall av!
Nej! Skadan är redan skedd!
- Ner med bramseglen. - Nej, vänd! Fall av, mr Lawrence!
För sent! Vi blir träffade midskepps!
Vänd henne!
Håll i er! Ner med bramseglen!
Håll i er!
Se upp!
Mr Joy!
Vi måste kapa bramseglen! Vi måste räta upp henne!
Ni ville träffa mig, sir.
Imorgon vid sex glas
ska ni samla besättningen-
- och informera dem om att vi återvänder till Nantucket för reparation.
Sedan ska ni be om ursäkt för att ni trotsade kaptenens order-
-vilket nära nog kostade oss alla livet.
Ursäkta?
När vi kommer fram begär ni avsked.
Det var allt.
- Det var er order att sätta ledsegel. - Det var ett klokt beslut.
- De behövde en prövning. - Då skickar ni in dem i en storm?
- Det var olyckligt. - Nej, det var dåligt sjömanskap.
Att skylla på otur är ren och skär vekhet.
Vilken förbannad fräckhet! Inser ni vem ni talar med?
Kapten George Pollard. Pollard!
Och ni, mr Chase... Hur många valpinnar ni än har i slaget-
är ni bara en bondson
som har tvingat till sig en befälskavaj.
Försvinn nu.
Det vore ett misstag att återvända utan ett enda fat olja, sir.
Det anstår inte en man med namnet Pollard.
Eller Chase för den delen.
Det bästa för oss båda vore att slita dygnet runt-
- fylla fartyget med olja, återvända hem och bli av med varandra så fort det går.
Tro mig, det längtar jag efter lika mycket som ni.
Men det är förstås kaptens beslut.
De var som ett olyckligt gift par.
Ett olyckligt par står ut med varandra,
men det kan även sänka ett skepp.
Är ni gift, mr Melville?
Ja.
Gud hjälpe er...
Första barnet på väg också.
Vet er kära hustru att ni har tagit med er allt ni äger hit ikväll?
Och gett det till en främling?
Nej.
Ni är visst en överraskningarnas man.
Essex vände alltså inte om?
Nej.
- Hon stävade vidare ut till havs? - Ja.
Det dröjde inte länge innan vi hörde ropet alla valfångare längtar efter:
"Blås!"
Blås!
Åt lovart!
Där blåser hon!
Rätval eller kaskelot, mr Ramsdell?
Det är kaskeloter!
Mr Chase? Fira ner båtarna!
Alle man på däck!
I med båtarna.
I med dem!
SYDATLANTEN TRE MÅNADER TILL HAVS
Ro så det ryker!
Hugg i, alle man! Ta i så att armarna går av!
Där slår de!
Ditåt, pojkar! Full fart!
Seså! Lägg manken till nu!
Hugg i! Hugg i för allt ni är värda!
Det är en kalv.
- Är det där en kalv? - Där är honan.
Och där har vi vår gosse! Där har vi pengarna.
- Ro, Nickerson! - Förlåt, sir.
- En 40 fats-bjässe? - 50.
Vilken best!
Håll hårt i årorna, pojkar!
Ta i så att det svider i lungorna!
Full fart! Raska på nu, gossar!
Ge akt på årorna!
Förbered linan, mr Ramsdell.
Den första är min, mr Lawrence.
För mig till rätta stället.
Ro! Håll oss nära.
- Din första Nantucketslädfärd, pojk. - Gode Gud!
Titta! Den ohyggligaste varelse som någonsin levt på denna jord.
Han dyker.
Mina händer!
Vi måste väta linan.
Hugg i, gossar!
140 famnar lina kvar, mr Chase.
80 famnar kvar!
Han drar ner oss!
Jag behöver din lina, Matthew!
Fortsätt!
- Hit med linan, Peterson! - Ska bli!
Bara 60 famnar lina kvar!
- 20 famnar, mr Chase. -Knyt ihop dem!
- Klart! - Nu!
Ta över, Peterson!
Hur många famnar till kan han dra?
70 famnar kvar, sir.
Nej, nej, vänta.
Owen! Inte än!
Rör inte linan!
Bara 50 famnar kvar!
För fan, Owen!
Rör den inte, sa jag!
30 famnar kvar!
10 famnar kvar!
Akterut!
Ro!
Eld i skorstenen!
Skynda på, gossar.
Gode Gud! Försvinn, era fanskap!
I med späcket. Känner ni doften, pojkar? Det är doften av pengar.
Ge er iväg, era kräk!
- Går det bra? - Nej.
- Hur ser det ut? - Inte bra.
Det var det sista.
Mr Chase?
Ja?
Det var allt, sir. Vi får inte upp något mer.
Guldet finns där inne, pojkar. Fortsätt gräva.
Vi får inte plats.
Hitta någon som gör det, då.
Nickerson! Kom hit, pojk.
Hördu! Kom hit, sa jag.
Klättra in i honom, bara.
Kom igen, Thomas.
Det där är värt fan så mycket mer än det de kokar ner.
Sir!
Sir! Jag kan inte. Förlåt.
Ner med dig, annars får du sova där nere.
Sätt det här i munnen, pojk.
Det stinker något djävulskt där nere.
Tack.
- Förlåt. - Här, Nickerson! Ta min kudde.
Ner med dig.
Man lär känna sig själv där nere...
- Har du blivit intvingad i ett valhuvud? - Nej.
Det slapp jag.
Det är där skatten finns.
Jag glömmer aldrig den första valen.
47 fat. Men glädjen blev kortvarig.
- Var vattnen utfiskade? - Det var de.
Så vi begav oss längre ut.
Det tog oss en månad att runda Kap Horn.
Vi lämnade Sydatlanten bakom oss med en strimma hopp-
-om att vår tur skulle vända.
Men på Stilla havet var det lika illa.
Alltför få valar syntes till.
Efter nästan ett år till havs-
- blev relationen mellan vår kapten och förstestyrman alltmer ansträngd.
Kapten Pollard höll sig mestadels i sin kajuta-
- rädd för att se sin besättning i ögonen.
Lastrummet var så gott som tomt.
Och anblicken av vårt futtiga byte tjänade bara som en påminnelse-
- om att det skulle dröja länge innan vi fick komma hem.
Det där begriper jag inte. Prata engelska.
Mer!
Det här är Nantucketvalolja - värd långt mer än någon benig gris.
Prästen insisterar på att vi ska skriva hem.
Vem skulle det hjälpa? Änkorna?
Ägarna till ett skepp som inte längre finns?
Hur länge ska ni leva så här, kapten?
Gör som ni vill. Be om Guds förlåtelse å era och er kaptens vägnar.
Ingen kunde ha förhindrat det som skedde där ute.
Och vem skulle tro oss? Ingen - i synnerhet inte skeppsredarna.
Er olja har fyllt deras fickor med guld i många år.
Capitán?
Byborna berättade att ert skepp blev angripet, sir.
Kapten George Pollard, Essex.
Capitán Clemente Pelaez, Santa Maria.
Bjuder ni en yrkesbroder på ett glas?
Nej, nej.
Vilken otur. Hur långt ut?
Endast en dåre skulle bege sig så långt ut.
Och hur långt är det?
3 000 sjömil längs ekvatorn.
Offshore Ground.
Fanns det val där?
Mer än ni kan föreställa er. Hundratals.
Stjärtfenor så långt ögat kunde nå.
Vi kunde ha fyllt 3 000 fat inom loppet av en dag.
Vad menar ni med "kunde ha"?
Om det inte hade varit för det där... vidundret.
En val.
Alabastervit. Hundra fot lång.
Den bragte sex av mina mannar om livet.
Och såg till att vi andra skulle minnas honom.
Denna vita val... Dansade han en jigg och knyckte er börs också?
Gracias.
Tror ni på det där?
Om vi kastar loss nu, nyttjar sydostpassaden och fyller lastrummet-
-kan vi vara hemma inom ett halvår.
Vad säger ni? Inte ska vi väl uthärda dessa kval längre än nödvändigt?
Skål för det.
Skål då...
Girigheten satte klorna i vår kapten och förstestyrman.
Så vi gav oss ut.
3 000 sjömil längs ekvatorn.
Där vissheten upphörde... tog spekulationerna vid.
Det var där valarna hade gömt sig.
Så långt från människan de någonsin kunde komma.
Men vi jagade rätt på dem.
Några sekel tidigare räddes sjömän att segla över jordens rand.
Men vi var på väg mot förståndets rand.
Tillförsikt gav vika för tvivel.
Hopp för blind vidskepelse.
- Det pratas bland mannarna, kapten. - Som alltid.
De är inte nöjda med att vi seglar så långt ut.
Talade ni dem tillrätta?
Påminde ni dem om vårt mål? Att vi måste bege oss dit valarna är?
Snälla kusin...
Det här är vansinne.
Du har låtit dig påverkas av den där karln.
Du måste vända om.
Gå tillbaka ner, lugna mannarna, uppträd som en ledare...
...och ta dig aldrig friheter med hänvisning till våra släktband igen.
Mr Coffin.
OFFSHORE GROUND 14 MÅNADER TILLHAVS
Vad är det?
Lyssna.
Mr Chase? Jag ser vitvatten.
- Var då? - Babord!
- Var är de? - Ser ni något?
I med båtarna!
Måtte djävulen ta de mexikanska vattnen!
Res årorna!
Ge honom vad han tål, mr Chappel!
Hugg honom!
Framför er, Peterson!
Låt honom inte tugga på årorna. Återgå.
- Den valen? - Ja.
- Då är det sant? - Ja.
Alltför mycket är sant.
Upp!
Full fart!
Mr Bond!
- Sänk taljan! - Ska bli, sir!
Nu kommer hon, Peterson. Nu, nu!
Fall av mot läsidan, rakt mot flocken.
Het tjära, sir.
Vi ska hitta honom.
Vi är precis intill. Kör upp på henne!
Hon är vår!
Vad var det, mr Lawrence?
Mr Chase!
Fan också. Hämta mr Lawr...
Se till att mr Lawrence sköter pumparna!
Var är han?
Babords bog!
Hit med våra största harpuner.
Vill han ha strid?
Jag har aldrig sett en val göra så.
Ta rodret.
Mr Ramsdell, säkra linan i fockmasten.
Så sant jag lever så är han min.
- Kapa linan! - Se upp!
Kapten! Essex har slagsida!
Vänd båten!
Hjälp! Mr Joy!
Räck mig din hand!
Mr Chase!
En val, sir. Den rammade skeppet.
Hur sa?
Easton och Sanborn omkom.
Det är lönlöst att pumpa.
- Gör er redo att lämna skeppet. - Vi kan knappast ro hem.
Vi får ta seglen och improvisera ihop något.
Samla ihop så mycket mat och vatten ni kan bära.
Nickerson - ta allt du kan hitta. Barz - följ med mig.
Gode Gud.
Seglen och provianten först.
Ta så mycket mat du kan bära.
Sno på, pojkar!
Det finns fler tunnor på mellandäck.
Skeppsskorporna är torra. Raska på, mina herrar.
- Sänk spiran! - Ta skoten.
- Sänk den! - Sänk rån, mr Cole!
Seså, Nickerson!
Chases båt.
Ner med rån!
Vi behöver seglen. Vattnet räcker inte.
Hämta tunnorna!
- Rigga av henne! - Mer vatten! Mer skeppsskorpor!
Fler tunnor på mellandäck!
- Benjamin, fort! - Räck mig din hand! Jag har dig.
- Skeppsskorpor! - Skynda på!
Raska på, mr Nickerson.
- Vi måste bort från oljan! - Hon sjunker! Hon kantrar!
- Var är Owen? Var är mr Chase? - Han var precis här, sir.
- Skynda er! - Owen! Vi måste iväg!
- Raska på! - Olja på däck!
- Kapten! - Mr Chase!
- Mr Chase, sir! - Owen!
Var är förstestyrman?
- Nu smäller det! - Vi måste bort!
Nej, vänta! Mr Chase, sir!
Där är han! Där är han!
Flytta på den där! Mr Chase! Här!
Ta tag i honom. Vi har dig.
Nu är ni i säkerhet, mr Chase.
Ska ni ut och fiska?
Rengör och ladda den, mr Joy.
Akterut, annars drar hon med oss ner.
2 000 SJÖMIL VÄST OM SYDAMERIKA
Kapten.
Hur gör vi med provianten?
50 gram skeppsskorpor per dag och man.
Och en halv kopp vatten.
- Det kan vi inte leva på. - Inte mer än några dagar.
Det är han.
Nog är det han alltid.
Mig lurar ni inte, mr Chase.
Mr Coffin...
Säger ni det?
Det är ert fel att vi hamnade här. Det vet ni.
- Lägg ner den! - Säg att ni är rädd!
- Vad sysslar ni med? - Lägg ner pistolen!
Vet ni vad som händer när maten och vattnet tar slut?
- Jag vill bara se landkrabban rädd. - Ner med pistolen!
- Gör som kapten säger! Nu! - Säg det!
Säg det!
Henry! Lägg ner pistolen.
Henry!
Lägg ner den.
Ostvart blev det.
Tillbaka i samma riktning som vi kom från.
Men det var bara solen och kompassen som vittnade om det.
Det såg likadant ut åt alla håll.
Vi hoppades kunna nyttja västvindarna till Påskön.
En färd på 3 000 sjömil.
I tolv dagar har vi drivit söderut. Sex breddgrader.
Vi är inte ett dugg närmare Påskön.
Vi är kvar på samma ställe.
Det är ute med oss.
Vi tar igen det när vi kommer till hästbredderna.
Vi kommer dit.
Chappel!
Vi har honom, kapten!
Fallet sitter fast, mr Joy!
Mr Joy! Hur gick det?
- Ta rorkulten! Ta den! - Matthew!
Ner med seglet!
Matthew? Vad har hänt?
- Vad gör du här, Owen? - Får jag ta en titt?
- Ligg still. Jag ska ta en titt. - Det är ingen fara, Owen.
Jag slog i huvudet. Det är bara en skråma.
- Ge honom vatten. - Jag behöver inget vatten.
- Ge honom vatten, för tusan! - Jag behöver inget vatten. Jag mår bra.
Ta det.
Jag hjälper dig.
Det gick bra.
Vad glor ni på? Jag mår bra.
Kapten Pollard? Jag är pigg som en lärka. Hör ni det?
Owen? Jag mår bra. Förstår du?
- Du är en seg jävel. - Jag mår bra. Försvinn.
Han mår bra.
Seså.
Varför slösa vatten på en döing?
De där två har känt varandra... De har seglat ihop sedan barnsben.
Skulle ni kunna sitta och se på när er egen bror dog?
Det är enkel matematik, mr Chappel.
Det finns inte så det räcker till alla.
Varför slösa vatten på en döing?
Varför slösa vatten på en... Varför slösa vatten? Varför slösa?
Varför slösa vatten på en döing?
Mr Nickerson?
Varför slösa vatten...
Allt väl, sir?
- Jag kan inte. - Kan inte vad då?
Nej, ni... Ni har fått nog. Mer än nog.
- Men vi har kommit så långt. - Vi har kommit till slutet.
- Vi var ju överens. - Ta pengarna och ge er av!
- En pakt med djävulen... - Nej, sir. Djävulen älskar hemligheter.
I synnerhet sådana som förgiftar själen.
Vilken är er hemlighet?
Jag är ingen stor författare.
Jag är ingen Hawthorne.
Men ända sedan jag hörde talas om den här historien har den hemsökt mig.
Den förtär mig.
Jag fruktar att om jag inte skriver detta...
...kommer jag aldrig att skriva mer.
Vad mer?
Jag fruktar att om jag väl skriver det...
...så blir det inte så bra som det borde ha blivit.
Fortsätt berätta, sir. För bådas vår skull.
SKEPPSBRUTNA I 34 DAGAR
Skicka vidare.
Tack.
Vi tackar dig, Herre, för maten idag...
Ursäkta mig.
För livet, för hälsan, för allt som är gott...
Land. Land!
Land! Land!
Åror! Hugg i!
Åror! Ro!
- Jag såg det, mr Chase. - Det gjorde du, pojk.
Stopp. Stopp!
Vad är det, mr Chase?
Vad tusan är det fråga om? Varför stannar ni?
Han har följt efter oss!
Vad pratar han om?
Det finns inget där ute!
Vad gör ni?
Håll i er!
Var är han?
Det kan vara ön Ducie.
Utan karta, kompass eller kvadrant går det inte att veta.
Vi håller igång eldarna dag och natt.
Ett förbipasserande skepp kanske får syn på röken.
Det var det här jag ville visa er.
De har varit här länge, kan man säga.
De väntade på ett skepp...
som aldrig kom.
Inget skepp kommer att komma.
Om vi stannar, dör vi.
Fåglarna slutar komma hit så fort de ser att äggen är uppätna.
Det är en ynnest att i förväg veta när man ska dö.
Att kunna förbereda sig på det.
Men det är plågsamt att det sker så långt hemifrån.
Utan möjlighet att ta farväl, utan möjlighet att försonas.
Utan möjlighet att göra upp räkningen.
Låt oss då åtminstone göra upp räkningen med varandra... kapten.
Kapten på vad då?
Att Essex förliste var inte ert fel.
- Det var lika mycket mitt fel... - Ni är inte kapten.
Men ni är född till det här yrket.
Jag föddes bara in i det.
Vad tycker du att vi ska göra, George?
Och vilka synder har vi begått som har gjort Gud så vred?
Den enda här som har syndat mot Gud är valen.
Inte vi?
Se bara vart vårt högmod och vår girighet har lett oss.
Vi är skapelsens krona, Guds avbild.
Jordens konungar...
...vars uppgift det är att befara den värld som skänkts oss.
Att lägga naturen under oss.
Känner du dig som en jordens konung efter allt som hänt?
Vi är ingenting. Vi är dammkorn. Vi är stoft.
Vi seglar mot solen i gryningen.
Om vi nu ska dö, give då Gud...
...att vi får dö som män.
- Är vi klara, mr Weeks? - Ja, sir.
Mr Chappel?
Mr Wright?
Jag klarar det inte, sir.
Jag, Wright och Weeks...
Vi stannar kvar.
Redo för avfärd, Matthew?
- Jag hjälper dig. - Det tjänar ingenting till.
- Vi ska fara hem. - Det tjänar ingenting till.
Ge dig av, bara.
För tusan, Matthew...
Det är ingen fara.
Jag skickar en båt så fort vi kommer tillbaka.
Sedan ska vi spela kort i Nantucket, eller hur? Då säger vi så.
Ska jag öppna den åt dig?
Jag ska nog klara det. Om det går därhän...
Gud vare med dig, broder.
Dig med.
Peterson?
Följer du med oss?
Mr Peterson? Ta och sätt er i båten tillsammans med mr Bond.
SKEPPSBRUTNA I 48 DAGAR
Var är han?
Pollard?
Mr Lawrence? Vakna.
Var är den andra båten?
Pollard!
- Kapten Pollard! - Kapten Pollard, sir!
Vad är det?
Vad gör du, Benjamin?
Han är död. Jag stjälper honom överbord, sir.
Se på mig. Se på mig, Benjamin.
Ingen förnuftig sjöman kastar bort det som kan rädda honom.
Lyssna på mig, pojk.
Han kan hjälpa oss.
Min Gud. Min himmelske konung. Härlig är hans barmhärtighet.
Längtansfullt ser de Dina till Dig för sitt dagliga bröd.
Min själ är död.
Därmed var det bestämt.
Vi gjorde i ordning kroppen.
Vi tog ur inälvorna.
Vi avskilde lemmarna från bålen...
...och skar loss köttet från benen.
Därefter... slöt vi till kroppen...
...sydde ihop den så prydligt vi förmådde...
...och överlämnade den åt havet.
Vi åt hjärtat först.
Ni dömer mig.
Nej.
Då så.
Då var det gjort.
Hemligheten är yppad.
Ni har aldrig berättat för någon?
Nej.
Inte ens er hustru?
Skulle hon kunna älska mig om hon kände till dessa styggelser?
Ja. Det skulle hon.
Och om du hade berättat det när vi träffades-
-skulle jag ändå bära din ring idag.
Den pojkens styrka lever kvar i dig.
Det ser jag. Även om inte du gör det.
Du kan berätta färdigt nu, käraste.
Sätt dig upp.
Du... Luta huvudet bakåt.
Vi har några droppar vatten kvar.
Våga inte ge upp. Vi ska hem.
Har ni familj därhemma, mr Chase?
Ja, jag har en hustru.
Och en son eller en dotter.
SKEPPSBRUTNA I 71 DAGAR 1 200 SJÖMIL VÄST OM SYDAMERIKA
Då så.
- Kapten... - Vi drar om.
Kommer inte på fråga.
Vi drar om.
Mr Ramsdell, ni övertar befälet över denna båt.
Kusin, kan du...?
Du är vår kapten. Mannarna behöver dig.
De klarar sig.
Snälla... Snälla...
- Vi kan väl dra om? - Det är en order.
Om du inte klarar det, ge pistolen till någon annan.
Du måste hjälpa mig, pojk.
Vi låg i stiltjebältet i flera veckor.
Den delen av Stilla havet är mer öken än hav.
Solen gassade.
Min stora skräck...
Det enda jag kunde tänka på...
...var att alla skulle dö och att jag skulle bli ensam kvar.
Och såvitt mr Chase kunde bedöma var vi alltjämt 800 sjömil från land.
Mr Chase?
Kapten Pollard.
Jag är så glad att se er.
Det finns ingen glädje i vår överlevnad.
Inte i vår heller.
Barzillai?
Den tredje båten?
De har...
De har varit försvunna i flera dagar.
Jag är rädd att de har gått förlorade.
Mr Chase, ni står bäst till.
Det är bara en val.
Där är han! Kasta ljustret!
Kasta!
Kasta ljustret!
Seså.
- Kasta! - Seså.
Dräp den! Kasta ljustret!
Varför dräpte du den inte?!
Din satans dåre.
Strömmarna drog oss ifrån varandra.
Det var sista gången vi såg till kapten Pollards fångstbåt.
SKEPPSBRUTNA I 87 DAGAR
En båt!
Kranbalksvis babord!
Gud sig förbarme...
SKEPPSBRUTNA I 90 DAGAR 18 FEBRUARI 1821
Mr Chase...
Far!
Lämna mig inte, far!
Mr Chase...
Mr Chase? Titta, sir.
Mr Chase, titta.
Vakna!
Snälla, vakna. Land i sikte. Titta, mr Chase.
Där blev vi räddade - utanför ön Más Afuera i Chile.
90 dagar efter Essex förlisning.
De gav oss lite gamla kläder. Och mat.
Det var svårt att äta till en början. Märkligt...
De såg efter oss tills vi fann ett skepp som kunde föra oss hem.
Den färden tog ytterligare tre månader.
NANTUCKETS HAMN 11 JUNI 1821
Hela ön tycktes vara där för att ta emot oss.
Men inget jubel hördes. Det var alldeles tyst.
De såg på oss som om vi vore... spöken, vålnader.
Vi hade inte gått in på några detaljer med någon-
- men jag undrade om de ändå kände till våra umbäranden.
Kanske var de bara nyfikna.
Gode Gud!
Jag lovade ju.
Gode Gud...
Hej, sötnos. Vem är det här?
Phoebe Ann.
Phoebe Ann Chase...
Det är pappa.
Hej, sötnos.
Det är din pappa.
Gode Gud...
Han blev förstås inte lämnad ifred.
Mr Chase och hans hustru hann knappt ett kvarter-
- innan han ombads inställa sig på sjöfartskontoret.
Det fanns affärsangelägenheter att reda ut.
Till saken...
Med anledning av de mänskliga och materiella förluster vi led-
-kommer en utredning att tillsättas.
Som kapten och förstestyrman förväntas vi redogöra för vad som hände.
Naturligtvis.
Och efter att ha diskuterat saken med redarna och med min far...
...står det klart att fullständig uppriktighet skulle få följder.
Ödesdigra följder för hela industrin.
Att en val sänkte Essex...
Men det är ju sanningen.
Om försäkringsbolag och investerare skulle börja oroa sig för...
...sjöodjur som sänker skepp...
Sjömän som drar lott om vem som ska överleva...
Vi är verksamma i oljeindustrin. Allihop.
Som i all affärsverksamhet måste utsikterna att lyckas-
-vara större än de risker man löper.
Vad är det du föreslår, George?
Du ska säga att fartyget gick på grund.
Det är lögn.
Och att de döda drunknade.
Ytterligare en lögn.
- Ni får bli kapten. - Det har jag redan skriftligt på.
Bara på villkor att ni kom hem med ett fartyg fullt med olja.
Det här är en garanti.
Ni blir förmögen.
Namnet Chase behöver inte vara ett fastlandsnamn-
- utan skulle kunna ingå bland Nantuckets mest ansedda släkter.
Ska jag skönmåla det som hände för pengar?
Vi ber er att vara pragmatisk.
Essex blev rammad av en vit val.
Och vi som undkom i illa rustade fångstbåtar-
- tvingades till onämnbara handlingar för att överleva.
Och när vi återvänder förväntas vi sprida skamlösa lögner...
...så att ni, Nantuckets skeppsredare,
kan sko er och sova gott om natten?
Jag tänker inte försköna sanningen. Det borde inte du heller göra, George.
Sista gången jag såg honom...
Mr Chase!
...fann jag inte rätt ord för det jag ville säga.
Thomas.
Kanske finns det inga ord.
Jag ska ge mig av till Falmouth och...
Jag känner mig hedrad, sir, som har fått segla med er.
Det är jag som ska känna mig hedrad, mr Nickerson.
Varsågod.
Lycka till nu, Thomas.
Detsamma, sir.
Dagen därpå kallades George Pollard till förhör.
Mina herrar - kapten George Pollard.
Alla Nantuckets mäktiga män var där.
Det var en ren formalitet.
God dag, kapten. Varsågod och sitt.
Er redogörelse, då...
Essex blev rammad av en vit val 3 600 sjömil väster om Ecuador.
Det var som om Owen Chase själv talade.
Han berättade sanningen.
Kapten Pollard hade lättat sitt samvete.
Men det var en skenutredning.
Pollard gav sig ut igen...
...för att leta efter den vita valen.
Han hittade den aldrig.
Han gick på grund en andra gång - utanför Hawaii.
Två missöden.
Han seglade aldrig igen.
Och Owen Chase?
Han höll sitt ord.
Först skickade han ett skepp till ön Ducie.
Mr Joy hade avlidit.
Men de andra tre var, otroligt nog, alltjämt vid liv.
Och sedan då?
Sedan tog han med sig sin familj och flyttade till New Bedford.
Där började han om.
Han blev kapten i handelsflottan och fick segla på sina egna villkor.
Ni fick sannerligen valuta för pengarna, mr Melville.
Dessa februarinätter är årets längsta.
Nu får ni båda vila.
Tro mig... Jag ska inte vila i brådrasket.
Hur så?
Ni har ju fått er historia.
Hela... handlingen. Allt.
Det kanske inte var handlingen jag var ute efter.
- Inte? Vad var det, då? - Något annat ni har gett mig inatt.
Vad då?
Modet att bege sig... dit man inte vill gå.
Mr Melville... Det ni har fått höra, det jag har berättat...
Kommer ni att få användning för allt i er bok?
Det ska bli en roman, mr Nickerson...
...inspirerad av sanningen.
Men jag kommer troligen inte att behöva använda mig av allt.
- Tack. - Här. Ta dem.
- Det är era pengar. Jag insisterar. - Jag insisterar på att ni behåller dem.
Och jag insisterar på att en av oss ser nyktert på saken.
Nu bär det hem till...?
Pittsfield i Massachusetts.
Lycka till då.
Tack ska ni ha.
Jag hörde att en karl från Pennsylvania borrade ett hål i marken nyligen...
...och hittade olja.
- Det kan väl ändå inte vara sant? - Jag har också hört det.
Olja ur marken...
Tänka sig...
KALLA MIG ISMAEL.
HERMAN MELVILLE SKREV FÄRDIGT SIN ROMAN1850.
ETT ÅR SENARE GAVS "MOBY DICK" UT.
NATHANIEL HAWTHORNE SA OM "MOBY DICK":
"ETT EPOS I KLASS MED HOMEROS. ETT AMERIKANSKT NATIONALEPOS."
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Översättning: Anna Kyrö www.sdimedia.com
Distribution: Twentieth Century Fox Sweden AB
Ansvarig utgivare: Hansi Mandoki